Bruger:Christian Giersing/Klenshyttan
Klenshyttan | |
---|---|
Overblik | |
Landskab | Dalarna |
Län | Dalarnas län |
Kommune | Ludvika kommun |
Demografi | |
Klenshyttan by | 78[1] (2015) |
- Areal | 32 hektar (2015)[1] |
- Befolkningstæthed | 2,438 pr. km² |
Oversigtskort | |
Lua-fejl i Modul:Location_map på linje 372: Malformed coordinates value. |
Klenshyttan er en småort og bjergmandsby i Ludvika kommun i Dalarnas län i Sverige, beliggende 11 kilometer sydvest for Ludvika ved riksväg 50 mellem Grängesberg og Ludvika. I Klenshyttan blev der uafbrudt i 315 år fremstillet råjern, fra 1605 til 1920. Anlægget er i dag ejet af Ludvika kommun. Hytten indgår i Ekomuseum Bergslagen.
Historie
redigérDen første hytte blev formentlig anlagt i 1605 af bjergmændene Jan Olson Klack og Olof Olson Klack. I det ældste skriftlige dokument som stammer fra 1620 kaldes området for "Klämshyttan". Da blev der bygget et hammersmedje som dog blev nedlagt allerede i 1650. Hytten var opdelt i 24 andele fordelt mellem bjergmændene og var bjergmandsejet. Den blev nedlagt på grund af en ulykke i 1920, hvor i alt seks personer omkom.[kilde mangler]
I år 1842 erhvervede Hagge bruk andele i hytten, og var fra 1863 majoritetsejer. I købet indgik også miner og skov. De nye ejere gjorde store investeringer og flere moderniseringer gennemførtes i anden halvdel af 1800-tallet.
Der blev bygget en ny højovn i 1882, og den findes stadigvæk. Den fik et fritstående ovnrør, som var opstillet på jernbukke i stedet for på mursten. Anlægget blev konstrueret af ingeniørfirmaet Qvist & Gjers i Arboga. Man investerede blandt andet i en ny vandturbine, en ny kedel og en pustemaskine.
Jernbanen
redigérOmbygningen blev muliggjort gennem at Bergslagernas Järnvägar (BJ) i år 1877 åbnede jernbanestrækningen forbi Klenshyttan, som også fik egen station. Fra jernbanen gik et stikspor tværs gennem kulhuset. Dette lettede transporten af råvarerne (malm og trækul) til hytten og de færdige produkter (primært råjern) fra hytten.
Bebyggelsen
redigérI dag findes højovnsbygningen og røstovnen samt herregården stadigvæk.
Referencer
redigér- ^ a b "Småorter 2015" (svensk). Statistiska centralbyrån. 19. december 2016. Hentet 10. december 2020.